www.SweSUB.nu - Dina texter på nätet
Strax innan...
den nya kristna läran föddes...
och gjorde slut på det romerska hednaväldet...
och åstadkom ett nytt samhälle...
utgjorde Rom den civiliserade världens sanna mittpunkt.
"Av alla sköna ting", skaldade poeten...
"är hon först bland städer, det gyllene Rom."
Men t o m mitt i sin glans dagar...
drabbades republiken av en dödlig sjukdom...
det mänskliga slaveriet.
Diktaturens tidevarv var inne...
och väntade på ett tillfälle att träda fram.
Vid samma tid...
fanns i den grekiska provinsen Trakien...
en obildad slavinna, som bidrog till sin ägares välstånd...
genom att skänka honom en son, som hon kallade Spartacus.
En stolt, upprorisk yngling...
som såldes till en säker död i Libyens gruvor...
innan han ännu fyllt tretton.
Under piska, kedjor och sol...
framlevde han sin ungdom...
och drömde om att göra slut på slaveriet...
2000 år innan det faktiskt tog slut.
Tillbaka till arbetet!
Upp med dig, Spartacus, din trakiska hund!
Upp med dig!
Min häl!
Är det Spartacus nu igen? Nu ska han dö.
Sätt i gång och arbeta!
- Välkommen, Lentulus Batiatus. - Välkommen, min bästa kapten.
Nästan två mil i olidlig hetta...
och vad det kostar att hyra eskort - hutlöst.
Och du har väl inget att sälja till mig, eller hur?
Ett rent slöseri med tid och pengar. Säg det rent ut.
Några kan nog intressera dig.
De där? Kadaver! Gamarna är visst försenade.
Den här är inte så tokig. Han är galler.
Jag gillar inte håriga galler.
- Kommer han ner själv? - Du där, kom hit!
Kom ner!
Visa mig hans tänder.
- Öppna munnen! - Tack.
Man kan bedöma styrkan efter tänderna.
Den här munnen är usel.
- Han består bara av krita. - Det finns många andra!
Solen är där borta. Och jag betalar dem.
Vem är det där?
Det där är en trakier. Han får statuera exempel.
- Hur då? - Jag svälter honom till döds.
Det är det enda som biter på slavarna.
Så synd.
Han reagerar och verkar stark. Får jag se hans tänder?
Öppna munnen, Spartacus!
Du stinker som en noshörning.
Du sa ju åt honom att öppna munnen. Lyder han inte?
Tänderna är det bästa han har.
Han bet av hälsenan på en vakt för en stund sedan.
Hälsenan? Underbart! Det hade jag velat se.
Honom tar jag. Låt oss se de andra.
Sätt i gång!
Trots sjukdom och död, tjänar vi 11 000 sestercier!
Med din provision inräknad.
Förutom min provision.
Marcellus, här är de.
De är ena smutsiga krakar, men de bästa jag kunde hitta.
Man kunde inte ha valt dem bättre.
Slavar...
ni har kommit till Lentulus Batiatus gladiatorskola.
Ni kommer att få lära er allt om att slåss tills ni dör.
Det gör ni förstås inte här...
utan när ni sålts vidare...
till rika damer och herrar...
som uppskattar ett stilfullt mord.
En gladiator är som en hingst: man måste skämma bort honom.
Ni får oljebad...
och blir rakade och masserade. Ni får träna upp huvudet.
En vacker kropp med slö hjärna är billigare än själva livet!
Ni kommer att få en hårpiska.
Visa, Marcellus.
Var stolta över den.
Då och då kommer någon som jag uppskattar särskilt...
att få njuta av en ung dams sällskap.
Cirka hälften av eleverna...
överlever i kanske fem, tio år.
Någon får kanske sin frihet...
och blir själv tränare.
Marcellus.
Jag lyckönskar er. Må turen följa er, nästan allihop.
Marcellus, se på den andre från höger.
En trakier som de ville döda för att han bitit hälsenan av en vakt.
- Det ska vi ta ur honom. - Han är bra som han är.
Nästa.
Jag gillar er.
Jag vill att ni blir mina vänner.
Jag vill vara er vän.
Ni behöver bara trivas med mig.
Vad heter du, slav?
Spartacus.
Du gillar mig inte.
Ge honom ditt svärd.
Ta det!
Det känns som om du vill döda mig.
Det här är din enda chans.
Döda mig!
Var inte rädd, slav.
Du har ju svärdet.
Jag har bara en träbit!
Lyder du inte?
Ta svärdet.
Du är inte så dum som jag trodde.
Du är kanske t o m begåvad.
Det är inte nyttigt för slavar.
Kom bara ihåg...
att jag ser allt du gör fr.o.m. nu.
Du gjorde det rätta.
Marcellus dödar då och då en man för att statuera exempel.
Han har nog valt ut dig. Se dig för.
- Hur länge har du varit här? - Sex månader.
Om han bara gav sig på mig--
Allt jag önskar är att få en chans mot det svinet innan jag dör.
Tysta! Inget prat där nere.
Du förstör för oss andra, precis som i gruvorna.
Vad heter du?
Du vill inte veta vad jag heter.
Jag vill inte veta vad du heter.
Bara en vänlig fråga.
Gladiatorer har inga vänner.
Om de parar ihop oss på arenan...
måste jag döda dig.
Helena...
med Galino.
Patricia...
Crixus.
Priscilla...
David.
Claudia...
Pharox.
Varinia...
- Dionysius. - Nej. Spartacus.
Spartacus.
Felicia--
Jag har aldrig varit med någon kvinna.
Det har du snart, Spartacus. Ta henne.
- Försvinn! - Vad ska hon tro om dig?
Ja, vad ska jag tro om dig?
Försvinn!
Kom igen nu. Man måste dela med sig av det goda.
Jag är inget djur!
Du försöker väl inte fly?
Använd dina krafter på flickan, Spartacus.
Jag är inget djur!
- Jag är inget djur. - Inte jag heller.
Vad heter du?
Varinia.
Ta henne härifrån, Marcellus.
Du är kanske inget djur, Spartacus...
men av vad du visat här finns det knappt hopp om...
att du någonsin blir en man.
Regel nummer ett:
På det röda dödar ni med en gång.
Här och här.
Kom ihåg att alltid sikta mot det röda först...
annars gör er motståndare det.
På det blå lemlästar ni.
Här, här...
här och här.
Regel nummer två:
Lemlästning är bättre än en långsam död.
På det gula dödar ni sakta.
Här, här...
och här.
Kom ihåg att...
en som dör långsamt kan ha krafter kvar att döda innan han dör.
En lemlästad klarar du...
om du håller avståndet och tröttar ut honom.
Resten duger som spektakel i Rom...
men här i Capua förväntar vi oss mer än ren slakt...
och det får vi.
Spartacus, varför ser du på flickan?
Varinia! Stanna.
När nu allt du kan är att se på flickor...
så gör det då, slav! Se på henne!
Se på henne, sa jag!
Den här ska till spanjoren.
Sov gott, Spartacus.
In med dig.
Kvinna!
Jag har varnat dig för sånt här.
Ta in dem.
Tysta! Sätt igång.
Gjorde de dig illa?
Nej.
Den där är död.
En, två...
tre, fyra, fem.
En, två, tre, fyra.
Vi har besök! Fint besök!
Två otroligt berömda romerska herrar är snart här.
Vad du är lättimponerad.
De är romare, och bara därför berömda.
Be dem vänta, när de kommer.
- Du förstår inte! - Hur stora och berömda kan de bli?
En av dem är Marcus Licinius Crassus.
Vänta lite.
Är Crassus här? Varinia, min röda toga med ekollon på.
Ställ fram stolar på gården, och vårt näst bästa vin.
Nej, det bästa, men ta små bägare.
Gracchus! Crassus avskyr honom.
Ta bort honom.
- Jag orkar inte lyfta den - Gör något! Täck över honom.
Säg åt Marcellus att ha männen klara.
Crassus har dyrbar smak. Han vill nog se lite skådespel.
Förlåt mig, Gracchus.
Marcus Licinius Crassus...
din ädla strålglans...
republikens förste general...
Roms fader och beskyddare...
hedra mitt hus. Välsigna det med din närvaro.
Vin! Sötsaker! Deras högheter är ju utmattade!
Ha godheten att sitta ner.
Är något fel, Ers höghet?
Nej.
Välkommen, Claudia Maria...
Lucius Caius Marius förra hustru...
vars nyss timade avrättning berörde oss djupt.
Ära vare Dig, Helena...
dotter till den avlidne Septimus Optimus Glabrus...
vars rykte lever vidare i hans son...
din broder, Marcus Publius Glabrus...
de östliga krigens hjälte.
Vad han vet!
Tillåt mig att berätta senaste nytt.
Vi är här för att fira bröllopet mellan min bror och Claudia.
En förening mellan örnar, Ers helighet!
Svalka Hans högvördighet. Han svettas.
Mina vänner vill gärna se en privat uppvisning med två par.
Två par, ja.
Jag har nog två par som kan passa.
- Två par till döds. - Till döds, Ers höghet?
Vi har väl inte kommit hela vägen för att se på gymnastik?
Jag ber er båda, Ers nåd.
Här tränar vi Italiens skickligaste gladiatorer.
Här kan ni se svärdfäktning...
som är bättre än något ni kan se i Rom.
När de säljs kan deras herrar göra vad de vill med dem...
men här, slåss de aldrig för att döda.
Crassus.
Idag blir ett undantag.
Det skulle sprida fel stämning på hela skolan.
Och tänk på kostnaderna!
Säg ditt pris.
25 000 sestercier.
Ordna det.
Menar ni allvar?
Ordna det omedelbart.
Vi vill förstås välja ut dem själva.
Det finns väl ett urval, eller hur?
En outsinlig mängd.
Spartacus, det blir en kamp på liv och död.
- Till döds? - Hur vet du det?
Marcellus sa det till en vakt.
- Vilka blir det som slåss? - Vet inte.
Till döds.
Tänk om det blir du och jag?
Det blir det inte.
Men tänk om?
Skulle du slåss, då?
Vi måste ju.
Skulle du döda mig?
Ja.
Jag skulle rädda mig--
Jag skulle försöka hålla mig vid liv. Du också.
Alla gladiatorer till träningsarenan!
Några besökare vill beundra er.
Ställ upp er på rad.
Vill Ers excellenser välja nu?
Claudia.
De är ståtliga.
För er, Helena...
får jag föreslå Praxus?
En sannskyldig tiger.
Jag tycker inte om honom.
- Jag föredrar den där. - Vem?
David?
Crixus, ja.
Marcellus, det blir Crixus med kort svärd.
Har ni någonsin sett sådana skuldror?
Han är visserligen liten, men kompakt och oerhört stark.
Han ser faktiskt ut som--
Han ser mindre ut här än på arenan.
Synvilla.
- Jag väljer den där. - Galino.
Ja, Galino.
Ert öga är skickligt, Ers Överskönhet om jag får tillåta mig--
Var och en här kan hantera ett trakiskt svärd...
men en treudd är i sanning ovanlig.
Får jag föreslå...
etiopiern?
Det finns inte många etiopier i landet.
De betraktas som mästare med treudd.
Jag väljer honom.
Draba? Nej... Ni ville ha den bäste--
Jag vill ha den vackraste.
Jag tar den store svarte.
Mycket bra.
Det finns bara en här...
som har en chans med trakisk kniv mot treudd.
Där.
- Där borta, Helena. - Han ser uppkäftig ut!
- Honom tar jag. - Uppkäftig men feg.
Piska honom!
Där borta, Helena. Besten från Libyen.
Jag föredrar den fege.
Om båda lägger sig och vägrar att fortsätta kämpa...
skär tränaren halsen av dem.
- Inget fusk. - Fusk? Vid Batiatus skola?
Du hörde instruktionen, Marcellus. Lägg den på minnet.
Det är synd om krakarna i hettan.
Stäng inte in dem i varma tunikor.
Låt dem vara klädda bara så som anständigheten kräver.
Vad de än har på sig, kommer de att lovprisa Ert namn.
Ni andra går tillbaka!
- Hade ni tråkigt medan vi valde? - Nej.
Det var mycket spännande.
Låt oss gå undan från solen.
Kan jag följa Eders Praktfullheter till galleriet?
En tjuvlyssnare! Vid gud!
Hur långt från Rom måste jag åka för att undkomma detta ansikte?
Crassus, tala inte om Gracchus. Han är så otäck.
För Gracchus är hatet mot överklassen ett yrke...
och inget dåligt yrke, heller.
Hur kan man annars bli ledare för pöbeln...
och förste senator i Rom?
Crassus, det här tråkar ut mig.
Jag tror att hon luktar parfym.
Vad det än är, så luktar det härligt.
Slavar stjäl alltid om man inte kedjar dem.
Om en slav är så där vacker behöver hon inte stjäla.
Vi har vidtagit åtgärder.
Om hennes vrister duger...
kan man vara säker på att åtgärder är vidtagna!
- Herre! - Min Gud - en katastrof!
- Nu har jag blivit smord också! - Din slinka!
- Det där gjorde du med flit. - Det var ett misstag. Kom hit.
Var inte rädd.
- Var kommer du ifrån? - Britannien.
Hur länge har du varit slav?
Sedan jag fyllde tretton.
Då har du en viss utbildning.
Min förste herre lät mig passa upp hans barn.
Jag gillar henne. Hon har stil.
- Jag köper henne. - Köpa, Ers ståtlighet?
Hon har kostat mig en hel del.
Det tror jag säkert. 2000 sestercier.
2000-- Hon väntar utanför er bärstol.
Nej, hon ska inte förstöra fötterna med att gå.
Skicka henne till Rom nästa gång din tjänare far dit.
Han reser i morgon med flickan.
Mera vin. Och tacka era gudar!
Du retar mig, Crassus. Nu är jag inte snäll mer!
- Varför tröttar du ut mig? - Du är så otäckt rik.
Ändå är du den ende av min brors vänner...
som ännu inte har givit honom en bröllopspresent.
Jag hade tänkt mig ett lämpligare tillfälle.
Barn lilla, ge det till honom.
Vad är det?
Din man är nu kapten över Roms garnisoner.
Underbart!
Hur ska jag kunna återgälda dig?
Det löser sig med tiden.
- Roms garnisoner. - Ja.
De är de enda varmed Gracchus kan besegras.
Skickligt!
Öppna.
Genom den där dörren.
Du måste bevaka honom, Claudia.
Han gjordes nästan arvlös på grund av alla sina slavinnor.
Äktenskapskontraktet förbjuder harem.
Hur är det med bärarna?
Allihop är trots allt under 20...
och längre än de borde vara.
Hon väljer noga, eller hur?
Till ert nöje, Ers Höghet.
Du får äran av att sätta igång detta poetiska drama.
Öppna!
Första paret ut: Crixus och Galino!
De som skola dö hälsa dig.
Crixus.
Nästa par!
De som skola dö, hälsa dig.
Trakiern är duktig.
Hur ordnade du utnämningen utan Gracchus vetskap?
Jag bekämpade elden med olja. Jag köpte senaten i smyg.
Jag tror ändå på treudden.
- Varför dödar han honom inte? - Döda honom.
Vad är det nu då?
- Döda honom! - Döda honom, din idiot!
Han hänger där tills han ruttnar.
Ta en sista titt, Spartacus.
Hon är såld till Rom.
Såld?
Håll tyst i köket, slav.
Det är bråk i matsalen. Marcellus och flera andra är döda.
Kalla på vakten!
Rör på er!
Vid närmare eftertanke överlämnar jag flickan själv.
Rid till Capua och hämta garnisonen. Jag litar inte på de där.
- Du övertar ansvaret. - Ja.
ROM
Vid Capua härjade de på landsbygden...
och tvingade andra slavar att följa dem.
Plundrade, rövade, brände ner allt...
och slog läger på Vesuvius branta sluttningar.
Deras antal ökar för varje dag.
För närvarande ligger alltihop i händerna på...
på denne härförare.
Var är den store Crassus?
- Han är inte i staden. - Du är åtminstone här.
Oroa dig inte för Rom så länge Glabrus är här.
Mer än 1 00 gårdar har bränts ner...
även min egen är...
nerbränd och med den är tre miljoner sestercier borta.
Jag föreslår att vi omedelbart kallar hem Pompejus från Spanien.
- Jag kan besegra dem med 500 man! - Gör dig inte löjlig.
Varför kalla hem legionerna...
när Roms garnisoner inte har annat att göra...
än att försvara oss mot kökspersonalen?
Sänd Gabrius mot dessa slynglar!
Låt dem smaka det romerska stålet.
Jag protesterar å det starkaste.
Det finns fler slavar i Rom än romare.
Om man skickar bort garnisonen, vilka ska då hindra ett uppror här?
Jag sa inte hela garnisonen.
Sex kohorter räcker mer än väl.
Resten får stanna och försvara er mot kökspigorna.
Antar du ett sådant uppdrag?
Jag accepterar senatens uppdrag...
om senaten väljer att ge mig det.
Roms garnison står redo.
Att jaga slavar är ett hårt jobb.
Det behövs en stark befälhavare för att klara det.
Jag föreslår att invånarna...
hedrar Glabrus när han marscherar genom Rom.
Och...
som tillfällig befälhavare medan han är borta...
föreslår jag Caius Julius Caesar.
Du verkar inte så glad över ditt nya arbete.
Det är inte så allvarligt. Glabrus kommer ju tillbaka.
Kanske det.
Det ger mig i alla fall en chans...
att hålla Glabrus och Crassus isär ett tag.
Vår republik är ungefär som en rik änka.
De flesta romare älskar henne som en mor.
Men Crassus drömmer om att få gifta sig med henne, milt sagt.
Hell dig, Glabrus!
- Må gud vara med dig, Glabrus. - Med dig också.
Jag hoppas han återvänder till likadana hyllningar.
En fet en, Fimbria!
Behåll växeln. Ge den till din fru.
- Må gudarna älska dig. - Bara tack vare dina böner.
Låt oss offra på det gamla sättet för Glabrus framgång.
Tror du på gudar?
Privat tror jag inte på någon. Det gör inte du heller.
Offentligt tror jag på dem alla.
Var hälsad, Marcus Clodius Flavius!
Är Marcus Glabrus i tjänst?
- Han väntar er på gården. - Utmärkt.
Vad har vi här, då?
En gåva från Siciliens guvernör.
Antoninus.
Sicilianare, 26 år gammal.
Sångare.
Inför vilka tränade du upp en sådan speciell talang?
Inför min herres barn...
som jag undervisade i det klassiska.
Minsann.
Hur kan vi ha nytta av en pojke med så ovanliga gåvor?
Du ska bli min uppassare. Instruera honom.
Ni andra, kom med mig.
Har du vakten?
Min käre Crassus, gratulera mig.
Eller låt oss gratulera varandra.
Jag gratulerar oss.
I morgon leder jag sex kohorter ur garnisonen...
mot slavarna på Vesuvius.
Hela staden deltar i vår avfärd.
Ni skoningslösa, blodbesudlade gudar!
Hur sa?
Jag vänder mig alltid till himlen i ögonblick av triumf.
Har Gracchus något med denna lysande idé att skaffa ?
Ja, han till och med föreslog den.
Tror du att jag gjorde dig till befälhavare...
för att vakta över några stenbumlingar vid Vesuvius?
Det var för att kontrollera Roms gator!
Jag tar bara sex kohorter. Resten stannar kvar.
- Under vems befäl? - Under Caesars.
Underbart!
Eftersom Gracchus redan leder både staden och pöbeln...
tyckte du att han borde ta över garnisonen också.
Jag förstår.
Jag kan vägra delta i expeditionen.
En av nackdelarna med att vara patricier...
är att man då och då måste uppföra sig som en.
Du bad senaten om uppdraget och du genomför det.
Om Gracchus försöker gå emot dig-
Det behöver han inte!
Med din hjälp, har han handlingsförlamat mig.
Har dina legioner fortfarande sitt läger utanför stadsmurarna?
Mina legioner?
Tror du verkligen att jag skulle vända mina legioner mot Rom?
Jag menar bara att du kan om du skulle bli tvungen.
Känner du inte till Roms allra äldsta lag...
att ingen general får gå in i staden i täten för sina beväpnade styrkor?
- Sulla gjorde det. - Sulla? Och vanhedrade sitt namn!
Han vanärade hela sin ätt!
Nej, min unge vän.
En dag ska jag rena det Rom, som mina förfäder gav mig.
Jag skall återupprätta de traditioner som var hennes storhet.
Och därför kan jag inte ta över makten eller försvara mig...
om jag måste förråda den heligaste av dessa lagar.
Jag kan inte leda mina legioner innanför dessa murar.
Jag kan inte våldföra mig på Rom...
i samma ögonblick som jag äger henne.
Gå nu.
Förbered dina trupper genast.
Lämna Rom i kväll, men någon stadshyllning blir det inte.
Vi har redan gjort oss löjliga. Låt oss inte bli rena clowner.
Välj smågatorna, utan både fanfarer och trummor.
Smyg ut.
Som ni vill.
Och för allt i världen...
se till att du inte behöver smyga tillbaka in igen!
Farväl.
Kom igen nu, tjockis!
Ädla romare...
ni slåss mot varandra som djur!
Era nya herrar slår vad om vem som dör först.
Släpp era svärd.
Jag vill se dem dö här, där Draba dog!
Om jag sätter ihop paren slåss de tills de dör.
Jag har givit mig själv ett löfte, Crixus.
Jag svor att om jag någonsin kom härifrån...
skulle jag hellre dö än se två män slåss på liv och död igen.
Det löftet gav Draba också.
Och han höll det.
Det tänker jag också göra.
Ut med er!
Vad är vi, Crixus?
Vad har vi blivit? Romare?
Har vi inte lärt oss någonting? Vad händer med oss?
Vi söker vin, fast vi borde leta bröd.
Om du har vin, behöver du inget bröd!
Vi är inte ett gäng supande rövare.
- Vad är vi annars? - Gladiatorer!
En gladiatorarmé.
En sådan armé har aldrig funnits.
En gladiator är värd två romerska soldater.
Vi slog de romerska vakterna, men en armé är väl något annat.
De slåss annorlunda än vi.
Vi besegrar vad som helst om vi bara vill.
- Det krävs en jättearmé för det. - Vi kommer att ha en jättearmé.
När vi är på väg...
befriar vi varenda slav i varje stad och by.
Kan man få en större armé än så?
Bara vi kommer över Alperna, så!
Ingen kommer förbi alperna. Alla pass är bevakade av legioner.
Det finns bara ett sätt att komma ut ur landet.
Till sjöss.
Men vi har ju inga skepp?
De ciliciska piraterna har skepp.
Och de är i krig med Rom.
Varenda romersk gallär som lämnar Brundusium betalar tribut till dem.
De har världens största flotta.
Jag har varit galärslav. De tar en vart som helst för guld.
Vi har inte guld nog.
Alla romare vi fångar mjukar vi upp en smula.
- Vi ska nog få guld. - Spartacus har rätt!
Vi betalar piraterna och marscherar till Brundusium!
Följ oss, allihop!
Följ oss!
Tillbaka till Vesuvius!
Varinia.
Jag trodde aldrig jag skulle få se dig igen.
Allt är så annorlunda.
När jag sist såg dig...
väntade du inne på arenan--
Jag trodde du var i Rom.
Hur lyckades du fly?
Jag hoppade ur kärran...
och Batiatus var så fet--
Jag flydde från kärran...
och Batiatus var så fet...
att han inte hann upp mig.
Han hann inte ifatt mig.
Inser du att...
ingen någonsin kan sälja dig igen?
Ingen kan sälja dig.
- Eller ge bort dig. - Eller ge bort dig.
Ingen kan tvinga dig att stanna kvar hos någon.
Jag älskar dig, Spartacus.
Jag älskar dig.
Jag kan ännu inte tro det.
Förbjud mig att lämna dig.
Jag förbjuder dig.
Det var roligt just då. Jag önskar att han hört det.
Du är så god mot mig, om jag får säga så.
- Det får du. - Tack.
Titta inte bara på fåglarna, ät dem.
Du behöver inte uppföra dig här.
Får jag påminna dig...
att du även förr varit god mot mig?
Har jag?
Du har sålt slavar billigt till mig.
Du arrangerade privata gladiatorspel, nästan gratis.
Du är renhårig i affärer...
och är vidsynt, socialt sett.
Zenobia har lagt ut lite sen sist.
- Ja, jag gillar det. - Jag också.
Vi går båda åt det korpulenta hållet.
Det blir man förståndig, trevlig och flegmatisk av.
Har du sett att de otäckaste tyrannerna alltid är magra?
Trots dina laster är du Roms mest generöse man.
Laster?
Kvinnorna.
Sedan när skulle de vara en last?
Jag använde kanske fel ord. En excentricitet, en foible.
Uttalas ordet--
Alla vet att både din stalldräng och din tjänare är kvinna.
Jag är den dygdigaste mannen i Rom.
Dessa kvinnor håller jag av respekt för romersk moral.
En moral, som gjort Rom så starkt att hon kunnat stjäla...
två tredjedelar av världen från dess rättmätiga ägare...
i det heliga romerska äktenskapets och familjens namn.
Jag råkar gilla kvinnor.
Jag har en promiskuös natur...
och avlägger inte, som aristokraterna, en äktenskapsed...
som min natur inte tillåter mig att hålla.
Du respekterar kvinnors skönhet för mycket.
Just det.
Det måste vara lockande med så mycken kvinnlig skönhet?
Ja.
Låt oss nu blanda affärer och nöjen. Vad kan jag göra för dig?
Store Gracchus, det är svårt att hata...
men det finns en man som gör mig rasande.
- Vem? - Crassus.
- Du är ärelysten i ditt hat. - Klandrar du mig?
På morgonen var jag lycklig och miljonär...
och på kvällen en fattig flykting...
med bara dessa trasor och detta kött att kalla mitt.
Och detta för att Crassus avbröt sin resa vid Capua...
med några bortskämda, hårt sminkade nymfer!
Dessa två venusdöttrar bestämde sig för att hetsa gladiatorerna...
och tvinga dem att slåss på liv och död och innan jag visste ordet av...
hade jag en revolution på halsen!
Vilken sorts hämnd har du i åtanke?
Jag sålde en kvinna till Crassus, Varinia.
- Vem? - Varinia. Må gudarna ge henne vingar.
Det skrevs inget avtal, men hon blev helt klart hans slav...
i och med att vi blev överens.
Nu har hon rymt med Spartacus och mördar folk i deras sängar.
Och Crassus-- inte ett ljud om pengar!
Varför har du aldrig erbjudit mig denna kvinna?
Hon är inte din typ, Gracchus.
- Hon är tunn och-- - Se dig omkring.
Här finns kvinnor i alla storlekar.
500 sestercier i pant för Varinia.
Han har inte betalt vilket ger mig ett förstahandsbud...
när hon hittas och auktioneras ut.
Må gudarna avguda dig!
Varför köper du en kvinna du aldrig har sett?
För att reta Crassus, och för att hjälpa dig.
Hämta en stol, Antoninus.
Hit in.
Bra.
Stjäl du, Antoninus?
Nej, herre.
Ljuger du?
Inte om jag kan låta bli.
Har du någonsin vanärat gudarna?
Nej, herre.
Avstår du från detta av respekt för moraliska värden?
Ja, herre.
Äter du ostron?
Om det finns några, herre.
Äter du sniglar?
Nej, herre.
Anser du det moraliskt att äta ostron...
och omoraliskt att äta sniglar?
Nej, herre.
Givetvis inte.
Det är en fråga om smak, eller hur?
Ja, herre.
Och smak är inte detsamma som aptit...
och sålunda inte en moralfråga, eller hur?
Så kan man säga, herre.
Det räcker. Min mantel, Antoninus.
Min smak inbegriper...
både sniglar och ostron.
Antoninus, se.
På andra sidan floden.
Där finns något du måste se.
Där, min gosse, ligger Rom!
Dess styrka, majestät...
och farlighet.
Där finns den kraft som betvingar världen.
Ingen människa kan motstå Rom.
Ingen stat kan stå emot henne.
Hur mycket mindre...
en pojke!
Det finns bara ett sätt att handskas med Rom, Antoninus.
Att tjäna henne.
Att förnedra sig inför henne.
Att kravla vid hennes fötter.
Att...
älska henne.
Har jag inte rätt, Antoninus?
- Jäkta inte! - Hur går det för dem?
Bra. Ett tusental till, så kan vi marschera mot Rom.
En gång till.
Här på Vesuvius är vi säkra...
medan vi bygger oss en armé.
Det kan ta ett halvår eller ett år. Det vet vi inte.
När vi är starka nog ska vi slå oss fram söderut mot havet.
Ihop med piraterna från Cilicien ordnar vi med båtar.
Sen blir havet vägen ut för oss allihop.
Håller ni med, kan ni följa med.
Om inte, är det bäst ni återvänder innan er flykt uppdagas.
För många kvinnor.
Vad är det för fel på kvinnor?
Var skulle du vara nu, din lymmel...
om inte en kvinna hade lidit alla helvetets kval...
för att få ut dig till den här fördömda världen?
Jag hanterar en kniv i mörkret lika bra som någon av er.
Jag kan magiska formler och koka gift.
Jag har gjort liksvepningar för sju herrar i mitt liv.
- Lymmel! Jag vill träffa Spartacus. - Visst, farmor.
Jag är Spartacus. Stanna hos oss.
Vi kommer att behöva svepa miljoner romare innan vi är färdiga.
Varifrån kommer ni?
De flesta från Lillius egendomar.
- Vad arbetade du med där? - 1 6 år som snickare och murare.
Bra, vi behöver snickare.
- Vad arbetade du med? - Jag var kökschef.
Du får ta hand om matförråden. Anmäl dig hos Patullus.
Vad arbetade du med?
Jag var sångare.
Sångare? Men vilket var ditt arbete?
Det var mitt arbete. Jag kan jonglera också.
Vad gör du mera?
Jag kan trolla.
Trolla?
Han kanske kan trolla bort romarna?
Jag behöver en frivillig, man eller kvinna. Kanske du?
Här har vi ett lämpligt föremål.
Nu är min hand tom, eller hur?
- Hur många fingrar ser du? - Tre.
- Hur många fingrar ser du? - Tre!
Jag knyter handen.
Nu är den upp och ner, och nu ska du blåsa på den.
Nej, hårdare!
Tack.
Vill du pröva?
Slå den mot stenen, försiktigt.
Jag har inte sett ett ägg på länge.
Inte?
- Här. - Tack.
Jag tänker inte låta min smita.
- Sjung för oss. - Sjung nånting för oss, Antoninus.
Sjung, Antoninus.
När solens glöd går ner i väster...
när vinden mojnar i bergen...
när lärkans sång tystnar...
när syrsorna ej längre hörs på fälten...
och havets skum har somnat som en jungfru i vila...
och skymning vidrör landet och jorden...
Då vänder jag hem.
Genom blåa skuggor och och blodröda skogar...
Då vänder jag hem.
jag vänder återt ill den plats där jag är född...
till min mor som bar mig och till min far som fostrat mig...
för länge, länge sen...
länge sen.
Allena, vilse och ensam i en fjärran, vida, villande värld.
Och ändå, när solens glöd sig sänker...
när vindarna mojnar och havets skum sover...
och skymning vidrör den villande världen...
då vänder jag hem.
Var har du lärt dig den sången?
Min far lärde mig den.
Jag hade fel om dig, sångare.
Du ska inte lära dig att döda. Du ska lära oss sånger.
Jag har kommit för att slåss.
Det kan alla.
Jag anslöt mig för att slåss!
- Vad heter du? - Antoninus.
Att döda har sin tid och att sjunga har sin.
Du ska lära oss att sjunga.
Sjung, Antoninus.
När solens glöd går ner i väster-
Du tycker om honom, eller hur?
Vem vill slåss?
Ett djur kan lära sig slåss.
Men att sjunga om vackra ting...
och få folk att tro på dem--
Vad tänker du på?
Jag är fri.
Och vad kan jag?
Jag kan inte ens läsa.
Du kan saker som man inte kan lära ut.
Jag kan ingenting.
Ingenting!
Jag vill kunna.
Jag vill--
Jag vill veta.
Veta vad då?
Allt.
Varför en stjärna faller men inte en fågel.
Vart solen tar vägen på natten.
Varför månen ändrar form.
Jag vill veta var vinden kommer ifrån.
Vinden föds i en grotta.
Långt i norr sover en ung gud i den grottan.
han drömmer om en flicka...
och han suckar...
och det är nattvinden som rörs av hans andedräkt.
Jag vill lära känna allt hos dig.
Varje linje...
varje form.
Jag vill lära känna varje del av dig.
Vartenda ett av ditt hjärtas slag.
Fortsätt med staden Metapontum.
Vilka garnisoner har vi där?
Det finns två legioner i garnisonen Några är på väg söderut--
Sätt ner bärstolen där.
Var har vi slavgeneralen?
Dionysius, se till att bärarna får skydd för regnet.
Ge dem mat, bröd och friheten.
- Följ mig. - Vi betalar för dem.
Det finns inga slavar i detta läger.
Tigranes Levantus till er tjänst.
Mina referenser.
Kom in.
"Till generalen över de italienska slavarna, Spartacus...
från Ibar M "hali, cilicisk guvernör på ön Delos."
- Sitt ner. - "Var hälsad.
Vi har fått besked om att er armé skall forslas...
på ciliciska skepp från hamnen i Brundusium.
- Mottag mitt sändebud Tigranes--" - Levantus.
"som förhandlar i mitt namn.
Må Isis och Serapis bringa er seger. Guvernören på Delos."
- Vilka är Isis och Serapis? - Österns gudar.
Varför vill de att vi ska vinna?
För att de favoriserar Cilicien...
som också bekämpar romarna.
Vill ni ha lite vin?
Jag dricker bara när avtal slutits...
aldrig före.
Hur många skepp har cilicierna?
Minst 500.
Men inget avtal är för litet.
Vi behöver dem alla.
- Alla? - Hur mycket kostar det?
Priset är 1 00 000 sestercier per skepp.
För 500 skepp blir det...
50 miljoner sestercier.
- Har ni den summan? - Det kommer vi att ha.
Se själv.
- Underbart. - När kan skeppen vara klara?
Underbart. Jag älskar att se sådan skönhet.
När kan skeppen vara klara?
Min vän...
när kan du vara klar?
Hur lång tid tar det för dig...
att ta dig över halva Italien...
med strider i varenda stad?
Ett år eller två?
Är vi inte i Brundusium inom sju månader...
kommer vi aldrig dit.
Men tänk om vi samlar ihop alla våra skepp...
och det då inte finns någon slavarmé kvar att hämta?
Ni får en skattkista nu, resten i Brundusium.
- Den här? - Ja.
Om sju månader är skeppen klara.
Lasta kistan.
Nu tar jag gärna emot det där vinet ni erbjöd.
- Dricker du med mig? - Ja.
Ypperligt hantverk.
Det kommer från en ädel romare.
Du är visst också av ädel börd?
Jag är sonson till en slav.
Jag insåg det när jag såg att du inte kunde läsa.
Romarna vill väl tro att du är av ädel börd.
De slåss inte mot futtiga slavar...
särskilt Crassus.
- Känner du honom? - Jag underhöll honom en dag.
- Du? - På arenan.
Ett utmärkt vin.
- Får jag ställa en fråga? - Ja.
Du inser väl att ni förlorar?
Ni är chanslösa.
Just nu samlas sex kohorter ur Roms garnison...
och närmar sig denna plats.
Vad tänker ni göra?
Det bestämmer vi när de är här.
Om jag säger så här, då.
Om du skådar in i en kristallkula...
och ser din armé krossad och dig själv död...
om du kunde förutsäga framtiden...
såsom du säkert gör nu...
skulle du då fortsätta slåss?
- Ja. - Fast du vet att ni förlorar?
Vem vet.
Alla förlorar då de dör, och alla ska vi dö.
En slav och en fri man förlorar olika saker.
De förlorar båda sina liv.
Men när en fri man dör, förlorar han det goda i livet.
En slav förlorar sin plåga.
Döden är den enda frihet som en slav känner till.
Därför är han inte rädd för att dö.
Därför kommer vi att vinna.
Spartacus, piraten hade rätt.
Roms garnison har slagit läger.
- Hur många är de? - Sex kohorter.
- Var? - Vid dalens mynning...
vid berget.
- Är det ett starkt läger? - De har inga pallisader.
Inte? Är du säker?
- Ja. - Det här är bara en lek för dem.
Romarna är på utflykt.
- Såg de er? - Vi höll oss gömda.
Vi kanske ska delta i romarnas utflykt?
Ställ upp mannarna.
Sex kohorter.
Massor av vapen...
att bygga upp vår armé med.
Crixus har jämt velat marschera mot Rom.
Nu behöver han inte det.
Rom har kommit till oss.
Hälften ditåt! Resten åt andra hållet.
Stå upp, som det anstår en ädel romare!
Den romerska stoltheten, va!
Det var bättre.
Vad heter du?
Marcus Glabrus.
Befälhavare över Roms garnisoner!
Befälhavare?
Han förde befäl liggande när vi fann honom.
Du gör mig besviken, Marcus Glabrus.
Spela död så där.
Är du rädd för döden?
Det är så lätt att dö.
Har du inte sett nog med gladiatorer...
för att inse hur lätt det är?
Visst har du det.
Vad tänker du göra med mig?
Jag vet inte.
- Vad ska vi göra med honom? - Vi fixar en match med honom och mig.
Jag kan inte slåss som en gladiator!
Du stirrar på den här.
Känner du igen denna kommandostav?
- Ja! - Just det, den fanns i ditt tält.
Senatssymbolen.
Roms hela makt!
Det var Roms hela makt!
Ta den tillbaka till senaten.
Säg att du och en avbruten pinne är allt som återstår av Roms garnison.
Säg att vi inte önskar något av Rom.
Inget, förutom vår frihet!
Vi vill bara lämna det här fördömda landet.
Vi marscherar söderut mot havet.
Och vi krossar varenda armé de sänder mot oss.
Sätt honom på en häst!
PAUS
Deras ledare sa att hatet till Rom...
tvingar dem att fly från vårt land.
Om han lämnas ifred, lovar han att lugnt och stilla marschera mot havet.
Om inte, hotar han att härja Ut med hela landsbygden...
och krossa varenda legion han möter.
Och sedan de nått havet?
De går ombord på ciliciska piratskepp och seglar till sina hemtrakter.
Från vilken hamn?
Jag vet inte.
Stadsgarnisonerna klarar dem inte.
Om detta ska förhindras måste man koppla in legionerna.
Hurdan är han, denne slavledare?
Jag vet inte.
Jag tror han heter Spartacus.
Känner du till det namnet?
Jag tror det.
Fast, varifrån...?
Vad hände sen?
Jag bands vid en häst och jagades iväg.
Hur många lyckades fly?
Hittills är det 1 4.
Jag togs tillfånga i mitt eget tält.
De hann invadera lägret innan larmet gick.
Och ni hade byggt pallisader och vallgravar?
Nej.
Vi kom fram på kvällen. Vaktposter sattes ut runtom.
Vi väntade oss inte en attack på natten.
Och sen--
Fortsätt.
De var ju bara slavar.
Jaha.
Publius Marcus Glabrus har vanärat Roms arméer.
Låt senaten uttala straffdomen.
Om varenda befälhavare som gjort bort sig blev straffad...
hade ingen officer högre rang än centurion.
Men här är det fråga om brottslig vårdslöshet!
Sex kohorter har slaktats!
Crassus stödde denne yngling.
Låt honom uttala domen.
Straffet är känt!
Må Publius Marcus Glabrus förnekas...
eld, vatten, föda och skydd...
inom en radie av 25 mil från Roms stad.
En sak till.
Glabrus är min vän, och jag låter honom inte ensam vanäras.
Jag överlämnar befälet över mina legioner...
och återgår till en privat tillvaro.
Farväl, Crassus.
Ett illa valt tillfälle att dra sig tillbaka från offentligheten!
- Fy, fy! - Sitt ner.
Den här sortens heroism är väl inget nytt!
Vi har sett det förut, och vi vet vad det betyder.
- Crassus handlar utifrån sin heder! - Patricisk heder!
Hur ädelt detta än kan synas...
gillar jag det inte.
Crassus är den ende i hela Rom...
som inte hemfallit till republikanernas korruption!
Jag kan tåla lite korruption för frihetens skull...
men jag tål inte...
Crassus som diktator, och ingen frihet alls!
Det är det han är ute efter...
och han kommer tillbaka.
Till min mor som födde mig...
till min far som fostrat mig...
till guden som--
till blånande skogar, blodröda skuggor--
Till blåa skuggor och blodröda skogar.
- Spartacus, du skräms! - Förlåt.
- Hur länge har du stått där? - En stund.
Varför sa du inget?
Du verkade så lycklig, jag ville inte störa dig.
Jag är lycklig.
Spartacus, jag försöker minnas Antoninus sång.
Var det blåa skuggor och glödande skogar?
Eller glödande skogar och blåa skuggor?
Jag vill älska med min hustru.
Spartacus, sätt ner mig. Jag--
Det bryr jag mig inte om.
- Du måste-- - Ja?
- Du måste vara försiktig. - Varför då?
Varför?
För att jag ska ha ett barn. Sätt ner mig nu.
Vad?
Ett barn.
Ett barn, när då?
Till våren.
- Men... hur vet du det? - Jag vet det.
Ett barn till våren.
- Jag får en son. - Tänk om det blir en dotter.
- Varför har du inte sagt något? - Jag gör ju det.
Du fryser. Kom in i den här.
- Gjorde jag dig illa? - Nej, det gjorde du inte.
- Jag ville inte vara så hårdhänt. - Kyss mig.
Det är första gången jag är gravid.
Ett barn.
Jag är densamma som förut, Spartacus.
Jag går inte sönder.
Dessa slavar har redan kostat oss tusen miljoner sestercier.
Om de nu vill befria oss från sin närvaro...
i alla gudars namn, släpp dem!
Omöjligt. De har redan smittat hela Italien med sitt uppror.
Låter vi dem rymma nu...
sprids det över hela imperiet.
Republiken...
är ännu svag efter 20 års split...
Vi utkämpar två krig...
ett i Spanien och ett i Asien.
Spannmålsimporten från Egypten har stoppats av pirater...
och Spartacus förhärjar all handel med syditalien.
Halva Rom saknar bröd.
Staden är nära panik.
Två saker måste göras omgående.
Utnämn Caesar till permanent befälhavare för garnisonen...
och ge oss två legioner...
för att genskjuta och krossa Spartacus vid staden Metapontum!
Tänk om vi hade Batiatus i den andra grytan!
- Så ska det låta! - Varinia, det smakade underbart.
En liten landremsa med några getter.
Det bästa vinet i världen.
Vinet bör komma från Aquitania. De sötaste druvor man kan tänka sig.
Vin ska komma från Lydien. Det är bäst.
Det bästa vinet finns i Grekland. Det vet t.o.m. romarna.
Nej, från Lydien!
Ni har fel allihop!
Det bästa vinet kommer hemifrån, var det än är.
Jag håller med.
Mina herrar.
- Några rapporter från Metapontum? - Härolderna ropar just ut dem.
Vi förlorade 19 000 män, även Commodius och hans officerare.
Nittontusen?
Äger du något vid Metapontum?
Nej, min son var hos Commodius.
Farväl.
Oss tar det fem år att träna upp en legion.
Hur kan Spartacus träna upp en armé på sju månader?
Någonting är förskräckligt fel.
- Det får vi undersöka. - Ja.
- Var är Spartacus nu? - Vid hamnen i Brundusium.
Jag ber om några minuter av befälhavarens tid.
Ursäktar ni?
Du lär ha hyrt ett nytt hus.
Inget märkvärdigt hus.
Och du inbjöd 11 000 plebejer till fest på Marsfältet.
Det kan knappast kallas fest.
Din och min familj har i 200 år varit medlemmar i...
i Riddarorden och i patricierpartiet.
Tjänare och härskare i Rom.
Varför har du övergivit oss för Gracchus och hans pöbel?
Jag har inte övergivit någon, minst av allt Rom.
Men så mycket vet jag, Rom är folket.
Nej!
Rom är en evig tanke hos Gud.
Tänk att du skulle bli religiös.
Det gör inget.
Även om gudarna saknades skulle jag vörda dem.
Och om inte Rom fanns, skulle jag drömma om henne...
så som du borde.
Kom tillbaka.
Jag ber dig.
Vill du ha mig eller garnisonen tillbaka?
Båda. Säg mig nu uppriktigt:
Om du vore jag, skulle du dra i fält mot Spartacus?
- Ja visst. - Varför då?
Det är vår enda chans att rädda Rom.
Caesar!
Vilket Rom?
Deras...
eller vårt?
Gracchus är min vän.
Jag förråder honom inte.
Caesar.
Vad är värst? Att förråda en vän eller att förråda Rom?
Bäste Crassus, så tänker jag inte välja.
Jo då, förr än du anar.
Crassus. Jag har sökt dig hela dagen.
Din nye herre.
Senaten har sammanträtt hela dagen om Spartacus.
Åtta legioner står beredda men det saknas ledare.
I samma stund som din general ger order...
skriar de som åsnor.
Sådan smitta har vi sett förut.
- Hur är din hälsa? - Utmärkt, som du vet.
Om senaten ger mig kommandot, tar jag det.
- Du har väntat på det här. - Ja.
Men har du tänkt på vad det kan kosta?
Allt går att köpa nuförtiden.
Och nog är vi patrioter. Vad är ditt pris?
Titeln som förste konsul, befäl över Italiens alla legioner...
och avskaffandet av senatens rätt över domstolarna.
Diktatur.
Ordning.
- Är villkoren acceptabla? - Det kan jag säga direkt.
- De är oacceptabla. - Jag vet.
Just nu kanske, men tiderna förändras och senaten också.
När den dagen kommer är jag beredd.
- Mina hälsningar till din fru. - Tack.
Han har rätt.
Om man inget gör åt Spartacus, kommer senaten att ändra sig.
Crassus tar över, och räddar Rom från slavarmén...
genom att bli diktator.
Men allt beror på hur Spartacus gör.
Nu försöker han ta sig ut ur Italien.
Lyckas han är krisen över...
och så kan Crassus fortsätta som privatperson i evighet.
Jag har ordnat så att Spartacus kan fly.
Vad?
Jag har talat lite med de ciliciska piraterna.
Jag har lovat dem att vi inte lägger oss i...
om de forslar Spartacus och hans slavar ut ur Italien.
Gör vi affärer med pirater? Handlar vi med brottslingar?
Du ska inte vara så hårdnackad. Politiker måste vara praktiska.
Om en brottsling har det man behöver, gör man affärer med honom.
Hur långt är det till Brundusium?
Ungefär 1 6 mil.
Vi slår läger här i natt. De är ännu cirka sex timmar efter oss.
Patullus, rid i förväg till Brundusium. Hämta hit Tigranes.
Marco, säg till Spartacus...
att vi slår läger vid havet i kväll.
Med lite tur kan vi lasta 1 50 skepp per dag.
Det är ditt jobb, Dionysius. Du arbetar med de ciliciska piraterna.
- Nu har han att göra. - Det besparar mig en sovplats.
Crixus, rapportera vidare om Pompeius.
Det blir inga överraskningar.
Vi ska ändå ha vakter tills vi gått ombord.
Jag samlar ihop dem.
Spartacus, matförråden runt hamnen i Brundusium...
räcker inte åt hela flottan.
Landsbygden vimlar ju av boskap.
Vårt salt räcker för konservering av dem.
Jag tar hand om det.
Ta reda på hur många av våra män som varit galärslavar eller sjömän.
Tigranes Levantus.
- Min bäste general. - Välkommen, Tigranes!
Det finns inga bärare att befria.
Jag kom till häst.
Era gudar Isis och Serapis måste gilla oss.
Här är resten av pengarna.
General...
Jag bär med mig dåliga nyheter.
Vad?
Pompeius har landstigit i Italien med sin armé.
I Rhegius hamn, för tre dagar sen.
Vi får alla rapporter om dem.
Men vet du också...
att en romersk flotta med Lucullus och hans armé...
i morgon landstiger vid Brundusium?
- Är Lucullus här? - Vi har inga skepp.
Jag såg dem i hamnen.
Den ciliciska flottan har av...
strategiska skäl tvingats segla iväg.
- Segla iväg? - Finns det inga skepp?
De ciliciska piraterna kan krossa vilken romersk flotta som helst.
Om de backar nu är det inte för att de är rädda!
Det måste finnas ett bättre skäl.
Jag är lika krossad som ni, general.
Ställ er upp!
På tå.
- Ni skär mig! Akta skinnet! - Varför ger cilicierna upp?
De är köpta.
Och vem betalar?
Vem?
Crassus.
Crassus vågar inte slåss mot oss.
Det sägs att han vägrar ta befäl över en armé.
Varför skulle han muta era pirater för att förhindra vår flykt?
Hur ska jag kunna veta det?
Vi har båda blivit förrådda.
Det finns ett svar.
Det finns svar på allting.
Vi är 8 km från Brundusium.
Här ligger Rhegium.
Pompeius har antagligen hunnit hit.
Han har minst fyra dagars marsch kvar.
Lucullus går i land vid Brundusium i morgon.
Om vi tar itu med Lucullus...
hinner Pompeius anfalla oss bakifrån.
Om vi går västerut mot Pompeius...
tar Lucullus oss bakifrån.
Italiens enda återstående armé finns här!
I Rom.
Ja visst!
Crassus vill att vi ska marschera mot Rom...
så att han kan dra i fält mot oss.
Tror du Crassus vill att vi ska gå mot Rom?
Han tvingar oss. Jag tänker inte låta mig fångas...
mellan två arméer och med ryggen mot havet.
Han vet att min enda chans är Rom.
Så möts vi någonstans på vägen.
Om han besegrar oss, blir han Roms räddare...
och får sin slutliga seger över senaten.
General, tillåt mig gottgöra något.
För en smärre ersättning...
kan jag ordna så att ni, er familj och era ledare...
smugglas ut ur Italien till något land österut...
där män som ni är välkomna.
Där kan ni leva som kungar.
Vad säger ni, general?
Gå.
Gå?
Säg åt trumpetarna att blåsa till samling.
I kväll landstiger en romersk armé i Brundusiums hamn.
Ytterligare en armé närmar sig västerifrån.
De hoppas fånga oss i en fälla mellan sig...
mot havet.
Cilicierna har förrått oss. Det finns inga skepp.
"Å senatens vägnar...
meddelas härmed att vi idag har valt...
Marcus Licinius Crassus...
till republikens förste konsul...
och befälhavare över Roms arméer."
Hell dig, Crassus!
Rom låter oss inte fly ur landet.
Vi har inget val, vi måste marschera mot Rom...
och avsluta detta krig på det enda möjliga sättet...
genom att befria varenda slav i Italien.
Jag lovar er...
ett nytt Rom...
ett nytt imperium.
Jag lovar att krossa slavarmén...
och återställa ordningen...
i alla Roms territorier.
Jag föredrar att vara här, fri bland fria bröder...
med en lång marsch och hårda strider framför mig...
än är den rikaste medborgaren i Rom...
fet av mat jag inte arbetat för...
och omgiven av slavar.
Jag lovar att komma med Spartacus levande...
och att ge honom det straff ni anser lämpligt.
Antingen det eller hans huvud.
Denna ed svär jag på mina förfäders andar.
Jag svär den...
i det tempel där deras kvarlevor vilar.
Hell dig, Crassus!
Vi har vandrat en lång väg, ni och jag.
Vi har kämpat tillsammans och vunnit många segrar.
Istället för att segla till våra hemtrakter...
måste vi slåss igen.
Det kanske inte finns någon fred i världen...
för någon över huvud taget. Jag vet inte.
Men jag vet...
att så länge vi lever...
måste vi vara sanna mot oss själva.
Jag vet att vi är bröder och att vi är fria.
Vi marscherar i kväll!
Hell dig, Crassus!
Var hälsad, Crassus.
Caius. Mina herrar.
Är allt förberett?
Alla vet exakt vad som förväntas.
Alla legionchefer har fått sina order.
Utmärkt. Nu skall alla planer ändras.
Ändras?
Spartacus vet för mycket om våra planer.
Ni får nya stridsorder inom kort.
Spartacus kan gott tro att han lämnat...
Pompeius och Lucullus arméer bakom sig.
Men det finns bergspass i Appeninerna...
som ingen känner till.
Det känns väl tryggt att veta...
att Pompeius just nu har slagit läger sex mil väster om oss...
och att Lucullus armé närmar sig från söder...
i snabb nattmarsch.
Tillåt oss gratulera till er mest ärorika seger någonsin.
Jag är inte ute efter ära!
Jag är ute efter Spartacus.
Mina herrar, jag ska besegra honom.
Denna manöver avser dock inte bara att döda Spartacus.
Vi måste också döda legenden Spartacus.
Ni kan gå, mina herrar.
Hell dig, Crassus.
Lentulus Batiatus väntar på Ers Höghet.
- Vem? - Slavtränaren.
Släpp in honom.
Ers Högvälborenhet, så snart jag fick ert meddelande...
skyndade jag till er värdiga sida.
Jag är mycket tacksam att du tog dig tid. Sitt ner.
Jag tackar.
Det sägs--
att Spartacus tränades vid din skola.
Ja!
Om det inte är förmätet att säga det...
är det jag som gjort honom till vad han är idag.
Gratulerar.
Med din oerhörda kunskap kan du...
ge mig något som jag har länge saknat...
en beskrivning av hur Spartacus ser ut.
Ja.
Men ni har ju sett honom.
- Vad? - På arenan.
När då?
När ni besökte min skola med de två förtjusande damerna.
Vad?
Jag hoppas att de båda mår bra.
De valde ut honom att strida mot Draba, negern.
- Jag minns negern. - Det borde ni, om jag minns rätt--
Om jag får säga det själv, Ers Höghet.
Ett lysande knivhugg.
- Spartacus var hans motståndare? - Ja.
Hur såg han ut?
Är det viktigt för Ers höghet?
Ja, liksom för alla som vill ha ett starkt Rom.
Vi är båda romerska patrioter.
Ni är den store. Jag är förstås mindre.
Men vi tror båda på romerskt rent spel.
Om ni önskar något av mig...
skulle jag inte följa mitt samvete...
om jag inte begärde något i gengäld.
Säg ditt pris.
Om...nej,--
när ni segrar i morgon...
blir väl krigsfångarna bortauktionerade...
för att betala denna ärorika expedition?
Skulle då inte den som utför auktionen...
kunna vara samma person som delar dessa minuter med Ers Nåd?
Jag utnämner dig att leda försäljningen av de överlevande.
I gengäld stannar du kvar här tills striderna är över...
och hjälper mig genom att peka ut Spartacus.
Efter slaget?
Ni missförstår mig. Jag är civil.
Till och med mer civil än de flesta.
Om du vill fortsätta så...
insisterar jag på att du stannar här som vår gäst.
Vakt!
Min bäste, allomsegrande Marcus Licinius Crassus...
vad händer om Spartacus blir den som tar sig över slagfältet...
och letar efter er?
Skulle så vara fallet...
får han säkert din hjälp.
Denne man stannar här tills efter slaget.
Gör det bekvämt för honom. Se till att han har sällskap.
Mamma?
När far vi hem?
Sov nu.
Inga värkar än?
Han är olydig och slår mig.
Han vill träffa mamma.
Känner du?
Nej.
Jag hoppas han väntar tills vi är i Rom.
Rom!
De har inte besegrat oss än.
Nej.
Hur ofta vi än besegrar dem...
tycks de ändå ha en armé kvar att sända emot oss.
Och ännu en.
Det är som om vi startat någonting...
som inte har ett slut!
Om det tar slut imorgon, har det varit värt det.
Varinia, gör mig inte svag.
Du är stark nog att vara svag.
Jag älskar dig mer än själva livet.
Men till och med när vi är tillsammans...
känner jag mig ensam.
Jag tänker mig en slavarnas gud...
och ber.
Vad ber du om?
Jag ber om en son, som föds fri.
Jag ber för detsamma.
Ta hand om min son, Varinia.
Om han aldrig får träffa mig...
berätta för honom om mig, vem jag var och vad vi drömde om.
Säg honom sanningen. Alltför många kommer att ljuga.
Jag kan inte leva utan dig, Spartacus!
Vi kommer aldrig att ta farväl.
Så länge som en är i livet...
lever vi alla.
Kände du det?!
- Ja. - Så starkt! Gör det ont?
Så starkt.
Lucullus and Pompeius.
Har vi räknat fångarna?
Inte slutgiltigt.
Ett meddelande från er herre...
Marcus Licinius Crassus...
Italiens kommendant.
Hans mest barmhärtige nåd befaller...
att era liv skall sparas.
Ni är slavar...
och skall så förbli.
Det gräsliga straffet att korsfästas...
verkställs inte...
under förutsättning att ni pekar ut kroppen...
eller den slav som ni kallar Spartacus.
- Jag är Spartacus! - Jag är Spartacus!
Förlåt om jag är den siste att gratulera er, Ers Härlighet.
Det löper ett fult rykte i lägret...
om att fångarna ska korsfästas.
Det stämmer.
Då borde jag kanske påminna Ers Höghet...
om att ni igår lovade mig utauktioneringen av slavarna.
Igår lovade du mig Spartacus! Var är han?
Jag lovade dig dem som överlevt...
men det blir inga!
- Det är Varinia. - Jag minns.
Är du Spartacus kvinna?
Hans hustru.
Och detta är hans barn?
Ja.
Var är Spartacus?
Död.
Såg du honom dö?
Ja.
Du ljuger. Var är han?
Den här kan man i alla fall sälja, Ers Storslagenhet.
Jag kan t o m investera i barnet.
- Hur många kvinnor har vi? - Knappt fyrtio.
De flesta överlevande har flytt till bergen med sina barn.
Sälj de andra, men inte den här.
Ni har ju inte sett de andra, Ers Storhet.
De är så fula att ingen kan sälja dem!
Piska iväg patrasket från lägret.
Kvinnan och barnet ska hem till mig i Rom.
- Stanna dem! - Halt!
Antoninus?
Tribun!
Korsfäst slavarna längs vägkanten...
härifrån och till Roms stadsportar.
Spar denne man till sist.
Och honom också.
- Fortsätt. - Marschera!
Min rygg är randigare än en sebras!
Varje gång jag kommer åt såren...
jublar de som lärkor.
Men trots det har jag något...
- jag aldrig haft förut. - Vadå?
Skratta inte, men jag tror det är värdighet.
I Rom är värdighet...
dödligare än en sjukdom.
Gudarna har sparat dig för något speciellt.
Tror du?
Den som tror att jag anger någon gratis är dum.
Jag tog piskrappen tappert.
Det låter som ett svårt anfall av värdighet.
Jag hoppas att detta inte avhåller dig ifrån...
att hämnas på Crassus?
Det stärker mig bara i min tro.
Det låter bra.
Den här Varinia finns i hans hus. Det vet hela Rom.
Elaka tungor...
påstår också att han är kär.
Han såg så konstig ut när han fick se henne.
Det krävs en verklig kvinna...
att få Crassus att älska någon utom sig själv.
Ärligt sagt, Gracchus.
Hon är inte så värst ful.
Värdighet och ärlighet på samma dag? Jag känner knappt igen dig.
- Men hon är hopplös. - Vacker?
Ja, rätt så vacker.
Och ju fler kedjor hon får, desto mindre slavlik blir hon.
- Stolt? - Ja, stolt.
Hon är sån att hon ger sig till den rätte...
vilket retar mig.
Jag gillar Crassus. Låt oss bespara honom hans kval.
Vi stjäl kvinnan.
Stjäl henne? Varför då?
Jag kommer inte åt Crassus i senaten längre...
men jag kan komma åt honom där han är som svagast: hans stolthet.
Anfall fienden inifrån.
Planen är lysande...
men det är väl inte jag som ska stjäla henne?
Jo.
Köp några hästar och en täckt vagn.
Ta hit henne i kväll.
Lägg till lite mod till dina nya dygder.
Kan en halv miljon sestercier underlätta?
En halv miljon?
Crassus verkar krympa en smula, men--
Han kanske kan bli ännu mindre. En hel miljon!
En miljon.
För en sån summa kan jag muta själva Jupiter.
Det har jag, för mindre än så!
Förlåt om jag tränger mig på?
Jag brukar inte dyka upp oinbjuden.
Du är alltid välkommen hit...
som elev.
- Du är inte ensam. - Nej.
Du har kommit för att undervisa.
Du följer Crassus?
- Är jag arresterad? - Nej.
Men du måste följa mig till senaten omedelbart.
Jag gör det inte för min egen skull...
utan för Rom.
Stackars Rom!
Låt oss höra vad Crassus säger om Rom!
Trodde du verkligen att 500 år av romerskt styre...
skulle hamna i pöbelns händer så lätt?
6 000 korsfästa slavar...
kantar Via Appia.
I morgon slåss de sista mot varandra...
i mina förfäders tempel, som ett offer.
Såsom dessa slavar dör, kommer också allt pack att dö...
som underlåter att vara lojala mot det nya samhället.
Vi vet vilka statens fiender är.
Arresteringar har inletts. Fängelserna börjar fyllas.
I varenda stad och provins har listor över illojala sammanställts.
Imorgon kommer de att inse Priset för sin oerhörda dumhet...
sitt förräderi.
Och var står mitt namn...
på denna lista av illojala medborgare?
Först.
Men jag vill inte hämnas på dig.
Dina egendomar rör jag inte.
Du behåller din rang och titeln senator i Rom
Det finns...
en gård i Picenum som ställts i ordning för din exil.
Ta dina kvinnor med dig.
Varför överlever jag så iögonenfallande?
Dina trogna envisas med att lita på dig.
Jag avser att låta dig tala dem till rätta
för deras eget bästa.
Då och då kanske jag kommer att...
kalla tillbaka dig till Rom, för att tjäna henne...
genom att lugna avundsjuka...
och oroliga sinnen.
Du ska övertala dem att acceptera ödet och den nya ordningen...
och att lita på gudarna!
Du kan gå.
Stanna!
Varför gömma sig bakom en sjal?
Det var bättre.
Den klänningen har kostat en kvinna mycket arbete.
Just du borde väl respektera en slavs arbete!
Kom hit.
Den här ägdes av...
drottningen av Persien.
Den är tung.
Tids nog tycker du nog att den är lätt.
Sätt dig.
Lite fågel med honung?
Nej.
Du gillar det.
Lite melon?
Vin, förstås.
Ät.
Jag befaller inte.
Jag bjöd dig.
Lägger lyxen här...
munkavle på dig?
Varför är jag här?
Bra fråga.
Som en kvinna frågar.
Jag önskar jag kunde svara lika rättframt.
- Mår barnet bra? - Ja.
Jag skaffade en amma åt honom igår.
Jag hoppas mjölken passar honom.
Jag har sänt bort henne.
Jag föredrar att sköta honom själv.
Det gillar jag nog inte.
Det binder dig vid det gamla.
Jag vill att du ska se framåt.
Jag bryr mig inte om mitt nya liv.
Du bryr dig väl om barnets liv?
Varför hotar du mig med mitt barn?
Du äger mig ju. Du kan ta mig när du vill.
Men jag vill inte ta.
Jag vill att du ska ge.
Jag vill ha din kärlek, Varinia.
Tror du att du genom att hota att döda mitt barn...
kan få min kärlek?
Jag har inte hotat att döda ditt barn.
Förlåt, Varinia.
Man ska inte sörja i evighet.
Jag sörjer inte.
Jag minns.
Stör jag dina minnen?
Nej.
Du rör dig mellan sanning och förolämpning...
lika ledigt som en bergsget!
Vad minns du av Spartacus?
Stör det dig att tala om honom?
Nej.
Nå...
Vad slags man var han...
egentligen?
Han började helt ensam...
som ett djur.
Men när han dog...
hade tusentals velat dö i hans ställe med glädje.
Vem var han? Var han en gud?
Han var ingen gud.
Han var en enkel man.
En slav.
Jag älskade honom.
Han var fredlös! En mördare!
En fiende till allt rent och ädelt som Rom nånsin byggt upp.
Berätta för mig!
- Varför älskade du honom? - Det kan jag inte säga.
Det är ingen idé att berätta sånt du inte förstår.
Men jag vill förstå!
Jag måste förstå!
Du är rädd för honom.
Därför vill du ha hans hustru.
Du lugnar din rädsla med nånting som var hans.
Är man så rädd, hjälper ingenting.
Ingenting.
Vi får se.
Kunde vi ha vunnit, Spartacus?
Kunde vi ha vunnit?
Vi vann bara genom att våga slåss.
Om bara en säger emot och vägrar...
börjar Rom darra.
Vi var tiotusentals som vägrade.
Det var det som var undret.
Att se slavar lyfta huvudet upp ur sanden...
resa sig upp på knä...
stå raka...
och sjunga...
att höra dem...
storma fram i bergen och ropa...
att höra dem sjunga över slätten.
Och nu är de döda.
Döda.
Varinia är...
död.
Och barnet.
Alla.
Är du rädd för att dö, Spartacus?
Inte räddare än när jag föddes.
Är du rädd?
Ja.
Var hälsad!
Vakter, kom in.
- Var är gladiatorerna? - Där borta.
Antoninus. Segar natten sig fram?
Du är Spartacus...
eller hur?
Gladiator, jag är Marcus Licinius Crassus.
Du måste svara när jag talar till dig.
Vakt!
Låt dem strida nu. Lösgör kedjorna.
Men hela staden vet att de ska kämpa i morgon...
i era förfädernas tempel.
De kämpar nu, här!
Till döds.
Segraren skall korsfästas.
Vi ska pröva myten om slavarnas brödraskap.
Lösgör dem!
Ställ er i ring.
Ge dem inte glädjen att se oss slåss.
Sänk garden. Jag dödar dig med en gång.
- De ska inte få korsfästa dig. - Du lyder min sista order!
Låt dem börja.
De ska inte få korsfästa dig.
Det tar lång tid att dö på korset.
Än sen då!
Förlåt mig, Antoninus.
Jag älskar dig, Spartacus, som min egen far.
Jag älskar dig...
som den son jag aldrig får se.
Sov nu.
Ni tror ni har segrat.
Han kommer tillbaka.
Och då är han i miljontal!
Jag undrar vad Spartacus skulle säga...
om han visste att hans kvinna och barn...
är mina slavar?
Jaså, minsann. Spartacus.
Korsfäst honom!
Han får ingen grav.
Bränn hans kropp och sprid askan i hemlighet.
Var du rädd för honom?
Inte medan jag bekämpade honom.
Jag visste att han kunde krossas.
Nu är jag rädd för honom, mer än för dig.
- För mig? - Ja, käre Caesar.
Du!
Jag hittar inte brevet till senaten.
Jag gillar inte ljudet av gråt.
Detta är ett lyckligt hus. Sluta.
Där är du ju. Var har du varit?
Crassus har vakter överallt.
Jag hittar inte så bra i Rom.
De arresterar alla!
Detta är alltså kvinnan...
som det tog Crassus 8 legioner att erövra!
Om jag bara fått tid att lära känna dig.
Men vi måste företa resor...
åt olika håll.
- Vart ska vi? - Ni ska till Aquitania.
Guvernören är en av alla mina kusiner.
Här är ett senatorspass. Det gäller överallt.
Varför Aquitania?
För att jag ber dig.
Det är snällt, men--
Du får dubbelt så mycket pengar. Här är två miljoner.
Två miljoner?
Frihetsdokument för kvinnan.
Och här är ett lite mindre papper...
som är ämnat för barnet.
Vart far du?
Till Picenum.
Picenum? Italiens tristaste stad?
Lämna mig nu.
Kom med oss...
så att jag inte missbrukar pengarna.
Var inte fånig. Jag är senator.
Kan ni gå nu, innan soldaterna kommer?
Det här skulle verkligen väcka Crassus svartsjuka.
Gå nu och fullfölj skämtet.
Spara tårarna till resan.
Den är finast.
Stanna!
Identifiera er!
- Lentulus Batiatus. - Klättra ner och säg det.
- Jag tycker inte om din ton. - Jag har mina order.
Kom ner och identifiera er.
Jag är Lentulus Batiatus, slavtränare från Capua.
Det här är min svägerska--
Min fru...
Hon reser...
med sitt barn på senatorspass.
- Gå igenom hans bagage. - Inte ett ljud nu.
Vad sa du?
- Säg åt damen att inte stjäla... - Genast.
Rör på er!
Det är din son.
Han är fri, Spartacus!
Fri!
Han är fri.
Han kommer att minnas dig, Spartacus.
Jag ska berätta...
vem hans far var, och vad han drömde om.
Varinia, snälla. Gå upp i kärran.
Min älskling, mitt liv.
Dö nu, snälla.
Snälla, dö, du min älskling...
Varför dör du inte?
Kom nu.
Farväl, min älskade.
Farväl...